- Știi că mamei nu-i place când întârzii. - Ți-am zis...
că trebuia să plecăm mai devreme. E același lucru în fiecare zi.
Mereu "Unde îmi sunt pantofii albaștri, dragă?"
Sau "Tată, nu-mi găsesc CD-ul cu Marilyn Bronson."
- Marilyn Manson. - Cum o chema-o.
- E tip, tată. - Marilyn? E tip?
Ce se alege de lumea asta?
** FUNDĂTURA ** made by sabian sabian@go.ro
Ești în regulă, dragă?
Da.
Tată! Tată!
Dumnezeule!
Dumnezeule, ce s-a întâmplat?
- Am ajuns? - E cineva rănit?
- Marion, ești în regulă? - Ești nebun?
- Aproape că ne-ai omorît! - Scuze! Trebuie că am ațipit.
Sper că ai dormit bine. Poate că ar trebui să-ți aduc și micul dejun.
Nu e nimeni rănit. Și mai lasă-mă în pace, bine?
De ce nu lași pe altcineva să conducă?
Nu-ți face griji. Asta m-a trezit.
Plăcinta probabil că s-a stricat.
- Oh, Iisuse! - Ce e asta?
- E dovleac cu ciocolată. - Miroase ca un cur.
M-ai bine mă dau jos să verific mașina.
Nenorocitul nici n-a oprit.
- Unde suntem? - Suntem pe stradă.
- A ce îți seamănă? - Ce s-a întâmplat pe șoseaua interstatală?
Am crezut că putem să mergem puțin înapoi pentru o schimbare.
Ce e în neregulă cu șoseaua interstatală? Mergem pe ea de ani de zile.
Eram plictisit.
Și nu vroiam să...atipesc.
- Asta pare să meargă. - În regulă.
Mașina e în regulă. Nici o stricăciune.
- Vrei să conduc eu, tată? - Nu, mersi scumpo.
- Am crescut legat de mașina asta. - Iar începe.
Ți-ai dus sau nu Mercedesul la cimitirul de mașini?
- N-a fost vina mea. - Te tachinam, scumpo.
Cu siguranță că nu-s mulți oameni pe drumul ăsta.
E Ajunul Crăciunului. Cei mai mulți sunt acasă cu familiile lor.
- La dracu, mi-e foame. - Și mie.
Sper ca maică-ta să nu fi făcut experimente cu curcanul iarăși.
Auzi, putem să nu mai discutăm despre asta? Nu mă simt bine.
Eși bine, iepurasule? Vrei să oprim?
Drumurile lungi cu mașina îmi fac rău și mâncarea n-ar ajuta în nici un fel.
- Ce zici de niste biluțe? - Taci, Richard!
- Sau macoaroane cu brânză frământată. - Richard, e dezgustător!
Dar mamă, chiar există brânză d-aia. Chinezii o fac.
AI mai mâncat brânză d-aia înainte, corect, Brad?
- Maturizează-te, Richard. - E 7:30 deja, dragă.
Mi-era teamă de asta, Laura. Ar fi trebuit să ajungem la intersecție, până acum.
Iisuse Laura, chiar trebuie să bei în halul ăsta?
- Așa beau eu. - În regulă. Calmați-vă!
- Ușurel. - Marion are dreptate.
Când jucam baseball, ne-au învățat tehnici de relaxare.
Încă le mai folosesc câteodată.
Inspiri adânc pe nas și expiri pe gură.
Mersi... Brad.
Da, mersi Brad.
- Totuși, pot să te întreb ceva? - Desigur.
Toată școala era de homo sau doar echipa de baseball?
- Richard! - Ce?
Richard, e o metodă care ne ajuta să ne concentrăm și îi spuneam...
..."Zona". - Zona Homo?
Richard!
E o noapte frumoasă.
Știe cineva numele stelei care strălucește în fața noastră?
Există peste 150 de miliarde de stele, pentru numele lui Dumnezeu.
Pe aia o știu. E Steaua Nordului. E singura pe care o știu.
Mersi.
- Haideți să cântăm un cântec. - Bine. Ce?
- Ce ziceți de "Yellow Submarine"? - Mereu îl cântam pe ăsta.
- Brad, ce zici de "Y. M. C. A"? - E Crăciunul, ce-ați zice de...
"Jingle Bells"?
Haideți. Haideți.
Îți place partea aia, nu?
De ce te-ai oprit?
O femeie. Am văzut o femeie în pădure.
- Mișto. Tata a luat-o razna. - Richard.
- Ești sigur, tată? - Păi, da.
Îmbrăcată în alb. Ținea ceva.
La dracu!
Salut.
Ne-am cam rătăcit.
Se întâmplă să știi cel mai scurt drum către autostradă?
Ești în regulă?
Ai avut un accident sau așa ceva?
Bine. Are cineva vreun mobil?
- N-are semnal. - Tocmai am trecut de o cabană.
Poate acolo e un telefon. Richard, fi domn și fă-i loc.
- Lasă-l pe Brad să fie domn. - Care e problema ta, omule?
Relaxează-te, amice.
Inspiră încet pe nas și expiră puternic pe gură.
- E în regulă, dnă. Harrington. - O să merg pe jos.
- Am să folosesc aerul proaspăt, oricum. - Nu mergi nicăieri singură.
- Vreau să fiu singură. - Marion!
- Să-ți spun ceva deșteptule! - Ce?
Enervează-mă tu mult și te scot din joc definitiv.
- M-ai înțeles? - Da, domnule
Ne întâlnim aici în câteva minute. În regulă, scumpo?
Bine.
În regulă.
Bine, ne vedem acolo.
Rahat!
Doriți o ceașcă de cafea?
Cred că e în șoc. Am putea să o întrebăm pe Marion ce să facem.
Iubito, n-avem nevoie de psihiatru. O să sun la 911.
- Bine. - Ei vor știi cum să rezolve treaba.
La dracu. Ce pute aici!
E copilul...
...fraiere.
- Unde pleci? - Departe de voi.
Adolescenți.
Cum te cheamă?
Unde locuiești?
- N-o să ne ajute prea mult. - Nu.
Bună, d-șoară July.
Locuiește cineva aici?
Poate e o cabană veche a pădurarilor.
Iisuse, Laura. M-ai speriat de moarte.
Scuze. Ce lucruri interesante au rangerii ăștia pe perete.
Deci, cum o cheamă?
Fă-o iubito!
Ai verighetă. Ești măritată?
Marion și cu mine o să ne căsătorim.
De fapt...
nu-i spune nimic. Vreau să o cer când ajungem la bunică-sa.
Îți aduci aminte când ai zis că te sinucizi dacă te părăsesc?
Sper că a fost doar o figură de stil, pentru că...
Brad, ne-am distrat de minune împreună, dar...
Cred că trebuie să ne continuăm viețile separat.
Rahat!
- La dracu! - N-are ton?
Nu Laura, am uitat numărul de la 911.
E Amy.
Fețita mea. Se numește Amy.
- E așa de rece. - Nu-i de mirare. E frig aici.
- Ține-o tu. - Nu.
Nu prea sunt genul căruia să-i placă copii.
Cum de respiră cu toate păturile alea pe fața?
Nu-ți face griji.
E moartă.
Asta-i bună.
Dumnezeule!
Rahat!
- Ce dracu a fost asta? - Richard!
Richard!
- Da, sunt aici! - Vino încoace.
Unde e Brad și femeia?
- Brad! - Ești în regulă?
- Da, sunt bine. Ce se întâmplă? - Brad!
Hei, prostănacule!
Dumnezeule!
- Tată? - Da?
- L-au luat pe Brad. - Despre ce vorbești?
- L-am văzut pe Brad într-o mașină!
Mai bine am pleca. - Ce mașină?
Trebuie să plecăm.
Frank, liniștește-te. O să ne omori.
Ai văzut o mașină trecând și pe Brad în spate?
- Da. - Nu cred. De ce...
L-am văzut. Iar ei îl loveau. Trebuie să-i oprești.
- Bine. Unde dracu s-au dus? - Poate au luat-o pe un drum lateral.
Ai văzut vreunul? Nici eu.
- Cel puțin nu conduce ca un mototol. - Taci din gură, tâmpitule.
- Ce se întâmplă? - De ce te-ai oprit?
Laura, dă-mi lanterna, te rog.
Unde se duce?
- De ce s-a oprit? - Numai un pic.
Stai acolo! Stai acolo!
Nu veni aici, pentru numele lui Dumnezeu.
- Futui! - Oh, Doamne!
Richard, bag-o pe sor-ta înapoi în mașină.
Fata mea. O ți?
Iisuse...
Ce face?
Încearcă să ia telefonul lui Brad.
- Cu un băț? - Ai o idee mai bună?
Nu pot să cred că fac asta. Fi atent.
Oh, Doamne...
Bun băiat, Richard.
Dă-mi-l!
Și aruncă aia. Lucrul ăla e murdar.
Ai semnal?
Doamne ajută! Acum putem să sunăm la Poliție. Ei ne vor spune ce să facem.
- Bine. - Acum.
- Acum.
Vă rog, cineva să mă ajute. Vă rog!
Nu-mi simt picioarele.
- Ajutați-mă! Copilul meu sângerează. - Cine e ăsta?
Copilul. Trezește-te.
- Cineva să mă ajute. Vă rog! - Oh, Iisuse!
Cineva să ne ajute, vă rog!
Frank, trebuie să plecăm de aici.
- Ai prins Poliția? - E stricat telefonul.
- Rahat! - Te rog, să plecăm.
Nu-l putem lăsa aici, așa.
Richard, trage cadavrul pe marginea drumului.
Da' ce ți se pare că sunt? Omul tău de serviciu?
Mulțumesc lui Dumnezeu. Oh, Marion.
Ești în regulă? O să fi bine.
Marion. Marion?
Marion? Trezește-te.
Trezește-te, haide, trezește-te. Trezește-te!
Laura! Oprește-te!
Oprește-te!
Nu vezi că e în șoc?
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Tată, tipul ăla...
sau cine a făcut asta...
-...trebuie să fi folosit un topor sau o drujbă. - A fost treaba unui psihopat bolnav.
- Să plecăm dracu de aici. - Stai. Și ce facem cu femeia?
Poate că a plecat.
- Poate că psihopatul a luat-o. - Și vrei să pleci după el?
Richard, intră. Mergem la Poliție.
-De ce nu ne întoarcem la șoseaua interstatala?
- Maică -ta locuiește lângă șerif.
O să ajungem acolo în 15 minute.
Marcott? N-am auzit de el.
Richard, verifică harta.
Marcott...
O secundă...
- Nu există Marcott pe harta asta. - Ia da-mi-o mie.
- Nici eu nu-l văd. - Poate din cauză că nu e aici.
- Laura, dă-mi o hartă locală. - N-am luat-o.
- N-ai luat-o? - Nu ne-a trebuit înainte.
- Te -am întrebat. Îți amintești?
- Am o grămadă de lucruri de care trebuie să am grijă.
- Cadourile și... - Cui dracu îi pasă de cadouri acum?
Vrei să vorbești frumos?
Scuză-mă, dar de unde să știu eu că vrei s-o iei pe scurtătură?
Și eu de unde era să știu că o să uiți hartă?
Venim aici de 20 de ani și niciodată n-ai luat-o pe scurtătură.
Data viitoare o să iau un glob, în caz că-ți vine să mergi la Polul Nord.
A mai rămas cafea?
Puțină.
Bine. Pune-mi și mie. Să mergem la Marcott, atunci.
E cineva speriat că suntem singura mașină de pe șosea?
E Ajunul Crăciunului.
Da. Bine. De când suntem pe drum?
E 7:30.
Ai zis că e 7:30 când am luat-o pe femeia aia în mașină.
Ceasul ăsta e stricat. În regulă. Cine are un ceas?
- Eu am ceas. Și e oprit la 7:30. - Haide.
Nu credeți că asta e un pic cam ciudat?
Știu că credeți că sunt retardat...
dar am o teorie și aș vrea să o auziți, da?
Brad e mort. Corpul lui a fost mutilat și Dumnezeu știe cum a ajuns așa.
Suntem singurii oameni de aici și ceasurile s-au oprit la 7:30.
Miroase a treabă de extratereștri.
- Suge-mi-o! - Ce?
Nimic.
Laura...
poți s-o oprești, te rog?
- Las-o. Poate o ajută. - Mă călca pe nervi.
Nu-mi vine să cred că am adormit.
- Cât am fost adormit? - Nu știu. Poate 10 minute.
Și încă suntem pe același drum?
- Încă n-am dat de Marcott? - Nu. Nu Marcott.
- Nu înțeleg. Am trecut de el. - Nu, n-am văzut nimic.
Nu lumini, nu semne, nu nimic.
Rahat! Ce-a fost asta?
- Un cărucior de copil. - Nu văd nici un cărucior.
- Bine. Mă dau jos să văd. - Nu. Nu.
- Ce? - Continuă să mergi. Nu-mi place asta.
- Richard, vino înapoi! Richard! - Nu-mi mai țipa în ureche!
Richard, vino înapoi!
Hei, micuțule!
Richard! Frank, nu!
- Sunteți niște fraieri. - O să-l omor pe puștiul ăsta.
Dumnezeule!
- Ce dracu a fost aia? - A fost grozav.
- Nu e amuzant, Richard!
- E un cărucior pentru copii. De ce vă e teamă?
- E gol! - Pe dracu.
- N-a fost amuzant deloc. - Bună treabă. A fost o tâmpenie.
Ce mai urmeaza?
Nu pot să nu mă gândesc la Diane. Cum o să-i spunem de Brad?
- Era în responsabilitatea noastră. - Nu mi-aș face griji de asta acum!
Încerc să găsesc un drum care să ne scoată dracului de aici.
Îmi pare rău.
Vorbește dracu' de Crăciunul ăsta nenorocit.
N-o să deschizi ăsta. E cadoul unchiului Herb.
Am nevoie de asta mai mult decât unchiul Herb, acum.
Să recunoaștem, ne-am rătăcit, Frank. Drumul ăsta nu duce la mama.
Să ne întoarcem. Trebuie să ne întoarcem, Frank.
Tocmai am trecut de un semn. Marcott nu poate fi departe.
Hei surioară.
Mama și tata au de gând să meargă mai departe, nu?
S-au rătăcit.
Toată chestia asta e o nebunie, nu?
Mare?
Haide, trebuie să-ți revi! Trebuie!
Avem nevoie de tine aici.
Eu am nevoie de tine...
Mama mereu vorbește de cât de bun psiholog ești...
deci ești singura persoană care ne poate scoate de aici. La dracu!
Îți amintești când ți-a dispărut hamșterul...
și ți-am zis că a fost rapid de extratereștrii?
Ei bine, am mințit, bine? Eu am fost.
Eu și cu Kevin. L-am băgat în microunde și l-am prăjit.
Marion?
Tată!
Tată, e aici iarăși.
Richard, m-am săturat de glumele tale idioate.
- N-am fost eu acum. Jur! - Richard, nu avem timp...
Vă spun adevărul gaozări nenorociți!
Frank, vrei să spui ceva măcar odată?
- Cred că ar trebui să plecăm de aici. - Să mergem.
Poate că am trecut pe lângă un oraș sau benzinărie...
un motel, o intersecție...ceva.
Știu. Știu. Calmează-te Laura.
E unul din drumurile închise pe care padurarii le folosesc.
Mă simt de parcă mergem din totdeauna.
Ce e pădurea asta? E ca în Amazon?
Anul trecut am mers până la Lakewood să vorbesc cu un client și am mers...
-...în cerc... - Ceea ce se pare că ai făcut și acum.
Conduceam încontinuu până ajungeam de unde plecasem.
-Despre ce vorbești? - Unele drumuri sunt proiectate...
de ingineri calificați să facă colivii pentru păsări.
- Și? - Și? Asta a fost.
Asta e...
Lakewood? Nu e acolo unde Sally Schmidt și-a cumpărat vila?
Da, cred că...
Iisuse!
Ce-a fost asta? - Un fel de talk-show.
- Nu era un talk show. - Un radio public, cam așa ceva.
Radio public?
- Nu! La dracu! - Dar ai zis ac era un post public.
Nu știu ce-a fost! Nici nu vreau să știu ce-a fost.
Vreau să ajung la Poliție înainte ca altceva rău să se întâmple.
Și credeam că Crăciunul de anul trecut a fost prost.
Și ce n-a fost bine la Crăciunul de anul trecut?
- Să vedem... Totul? - Credeam ac anul trecut a fost grozav.
- Am mers pe șoseaua interstatală. - Vorbeam de masa de Crăciun.
Și ce n-a fost bine la cină de Crăciun?
Familia ta.
Maică-ta mereu a zis că meritai ceva mai mult decât un vânzător de mașini folosite.
Vânzătorul de atunci a ajuns acum un respectat director de vânzări.
Deci, îmi pare rău dragă, dar să i-o trag mă-tii!
- Altceva? - Și tâmpitul de frate-tu e un ciudat!
Se masturbează la reviste cu arme.
E dezgustător. Și nu e drept!
- Mikey a avut destule necazuri. - Sărăcuțul Mikey! Sărăcuțul Mikey!
De ce trebuie să sufăr de câte ori vorbesc cu dobitocul ăla?
- Ești așa de sensibil! - Știu că e Crăciunul, Laura.
Știu că e anotimpul cadourilor, dar acum nu dau 2 bani pe el.
Vreau doar să ies dracului de pe drumul ăsta.
- Iisuse... La dracu! - Oh, Frank!
E în regulă, iubito. A explodat un cauciuc.
- În regulă. - Sunt gravidă.
Marion!
Iisuse!
Fumez "iarbă"
Mă duc să schimb roata.
Mânuiești cheia ca o curvă copilul.
- Atunci, schimbați-o dracu singur! - Fi atent ce spui, la dracu.
- În regulă. - Vrei să te ajut?
Ce face Marion?
E gravidă.
- Cum te simți? - Cinstit, cam multe pentru o noapte.
Nu-mi spune.
- Unde a plecat Richard? - Probabil să fumeze "iarbă".
Nu e amuzant. Fiul nostru se droghează.
Te rog, Laura.
- Nu vezi că ăsta e un strigăt de ajutor? - Iisuse, e doar o țigară, bine?
- Nu e mai rău decât pastilele pe care le iei.
- Pastilele mele sunt legale.
Gravidă.
Sper să fie un băiat. Care-i treaba, creatură mică?
Sunt unchiul tău Dick. (Maciucă)
Asta înseamnă că trebuie să-mi arăți respect.
Sau te ia mama dracu'!
Bine.
Ești bine, iepurasule?
- Să nu mai îmi spui niciodată așa. - Bine.
- Bine. În regulă! - Așa îmi spunea Brad.
Unchiul Dick. Ridică-te!
La dracu!
Te iubesc.
Iisuse.
Gata, am schimbat-o. Să mergem!
Richard, plecăm.
- E mașina. - Oh, Doamne.
Deschide ușa!
- Deschide ușa! Deschide ușa! - Laura! Laura!
Să ne întoarcem să luăm mașina.
Tată! Tată!
Richard! Richard!
Vino aici. Laura, treci în mașină, acum!
- Frank... - Urcă-te, o să-l luăm de acolo.
- Mai repede! - Nu merge mai repede, Laura!
- Unde e? - Nu știu. Nu-l văd.
Nenorocitul a stins luminile.
- O să-l omoare! - Nu!
- O să-l omoare! - Nu, n-o să-l oamoare.
- Ba da! - Calmează-te, mamă!
Va fi în regulă. O a-l luăm.
- Era Richard! - Taci! La dracu!
Era Richard!
Oprește mașina!
Te rog...
Copilul meu...
Te rog... Ce ți-au făcut?
- Mamă... - Haide.
Haide copile. Ridică-te! Haide copile.
Laura...
- Laura... - Ce? Ce?
- Mamă, e... - Nu! Nu! Nu!
E una din glumele lui, nu? Ești exact ca tatăl tău.
Îți amintești când m-a dus la New Orleans?
- N-am fost niciodată la New Orleans. - Sigur că nu. Tu nu ești tatăl lui.
- Ce? - Richard nu e fiul tău.
- Mamă, despre ce vorbești? - A luat-o dracu razna!
N-am luat-o razna. Ți-l amintești pe Alan Rickson?
- Laura... - Ce? Ce?
- Ce-ai zis? - Ți-l amintești pe Alan Rickson?
Copilul meu. Nu vreau să plec. Nu vreau să plec.
- Te rog, lasă-mă să stau cu el. - Haide.
Lasă-mă să stau...
Nu mă lua de lângă el. Doamne! Te rog, nu vreau să plec.
Te rog, Frank...
- Ce ai de gând să faci? - Trebuie să mergem la poliție.
Cum o să mergem la poliție? Suntem în țara nimănui.
- Haide. Să mergem, iubito! - Nu-l putem lăsa aici.
Nu, n-o să-l lăsăm.
Era fiul meu. Merge cu noi.
Ce e?
E ce-și dorea unchiul Mike de Crăciun.
Mulțumesc lui Dumnezeu pentru capriciul lui pentru arme.
Vine și Michael
- Michael? Cine dracu e Michael? - E Richard.
Numele lu iadevărat e Michael. Așa vroia Alan să-i spunem.
- Richard e mort! - Bine.
Vrei niște plăcintă?
- A fost un semn, iar. - Cât de departe e orașul ăla?
- Am mers cam 100 de mile. - Ce Crăciun minunat.
Mă întrebam dacă putem opri niște plăcintă pentru Michael?
- Crezi că ea își va reveni? - Nu știu.
Dar va trebui să înfrunte realitatea mai devreme sau mă itârziu.
- Ce Crăciun minunat. - Dumnezeu știe cum o să reacționeze.
- Nu poate fi mai rău. - Poate fi mult mai rău.
Uite, am terminat plăcintă.
- Îmi dai un pix, te rog? - Pentru ce?
- Am să fac un desen. - Bine, bine. Ia pixul meu.
- Ești așa de frumoasă, Marion. - Iisuse!
Să sperăm că e un spital în Marcott.
Și dacă nu ajungem niciodată în Marcott? Dacă ne prinde ea înainte?
- Cine? - Femeia în alb.
- Femeia cu copilul? - Da, am văzut-o în pădure...
-...imediat după dispariția lui Richard. - Ai văzut-o?
Și atunci mi-am reamintit povestea pe care bunicul meu mi-o spunea.
Mă îngrozea de câte ori o auzeam.
Uite, am făcut un desen cu Brad. Ăsta era piciorul de care era spânzurat.
- E pentru tine. - Bine, mamă.
Șterge-ți fața.
Era un cuplu care mergea acasă de la o nuntă...
în Rhode Island. Era noapte și ploua.
Au văzut o fetiță pe marginea drumului.
Mergea leganându-și cărțile de școală.
Au oprit și au luat-o pe locul din spate.
Au încercat să vorbească cu ea, dar era în șoc.
Și cum mergeau ei au auzit un țipăt...
venind din spate.
Au frânat atât de brusc, încât erau să aibă un accident.
Miraculos, nu s-au dat peste cap. S-au întors spre locul din spate
și fetița dispăruse.
Rămăseseră doar cărțile de școală, cu numele ei pe ele.
Barbara Rose.
Și atunci și-au amintit.
Toată familia Rose murise într-un accident de mașină,
chiar acolo cu cinci ani înainte.
Haide tată! Ce tot spui? Femeia aia e o stafie?
Uite, avem cipsuri.
O să le deschid. Nici nu știam că le avem.
- Tu vrei? - Mamă, nu le mânca așa repede.
- O să ți se facă rău. - Nu.
Mai bine ne-am trezi din coșmarul ăsta mai repede.
Te simți mai bine Laura?
Tată, cine e Alan Rickson?
Habar n-am.
- Despre ce vorbea mama? - N-am auzit niciodată de vreun Alan Rickson.
E în șoc. Spune o grămadă de prostii.
- De ce ar face asta? - Tu să-mi spui.
Uite ce am găsit!
Mamă, lasă pușca. E periculos.
Nu, nu e. E o jucărie ca alea ale lui Michael.
- Laura! - Glumeam!
Laura, e încărcată. Las-o jos.
Încerci să mă sperii. Nu mai vreau să mă joc cu tine.
- Bang-bang, ești mort! - Bine.
Bine, iubito. Ai câștigat.
Sunt mort.
- Fă ceva. - Ce?
- Tu ești psihiatrul. - Studentă la psihiatrie.
- Marion... - Mamă!
- Da, dragă! - O să jucăm altceva acum!
Îți amintești când jucam casa?
Nu vreau să joc aia. Vreau să joc ce mă jucam cu Michael.
Laura, ăsta nu e joc! Fiul nostru e mort.
- Nu. - Richard e mort!
Tată!
Dumnezeule! Târfa m-a împușcat în picior!
- E rănit? - Mamă, treci înapoi în mașină.
- O să fie bine. - O să moară și el?
N-o să mai moară nimeni, bine?
Cum arată doctore?
O să vedem.
- Ține asta. - Bine.
- Trebuie să scot alicele. - Bine.
Ține lumina pe rană.
- Ai mai făcut așa ceva înainte? - Nu, e prima oară.
- Rahat! - Ține lumina pe rană.
Corect.
- Ține-te bine. - De ce?
Ține-te bine.
Dumnezeule!
Asta a durut mai mult ca împușcătura.
Ridică piciorul.
Bine. Bine. Ar trebui să fie în regulă acum.
- Dă-mi cheile. - Eu conduc.
Ușor cu sticla.
- Știi vreun calmant mai bun? - Condusul nu ajută cu nimic.
Ajută.
Nu înțeleg.
Cred că am trecut de ieșire până acum.
Orașul bunică-tii probabil că e cu mile în urmă.
Asta e! Trebuie că e un drum militar.
Crezi?
Înseamnă că de aia nu vezi nici o mașina militară.
Pentru că circulă pe drumuri izolate.
Marcott înseamnă că e o bază militară. D-aia nu e nici pe hartă.
- Cred. - Sigur că da! Asta e!
Tată?
- Tată? - E în regulă scumpo.
- Sunt aici. - Credeam că...
Piciorul tău...
- Ești bine? - Nu-i așa de rău.
Cred că în sfârșit avem niște vești bune. Vino aici.
Mai devreme i-am arătat maică ți Steaua Nordului.
Era pe dreapta ta. Încă e.
Asta înseamnă că am mers constant spre west.
Deci, dacă am ieșit de pe interstatala pe undeva pe aici...
și am mers pe drumul ăsta spre Vest...
drumul ar trebui să ducă direct la mare.
Marcott trebuie să fie undeva pe coastă. Așa are sens.
Trebuie să fie o bază navală.
Bine. Și cât mai avem până ajungem acolo?
Avem jumătate de rezervor plin, și am mers 150 de mile pe drumul ăsta.
Asta înseamnă că mai avem 40-50 de mile până la coastă.
Putem ajunge în Marcott într-o oră, maximum!
Ești un geniu.
Dar știi, sunt îngrijoarat de maică-ta.
- Mamă? - Te-ai trezit?
- Am dormit buștean. - Cum te simți?
Mă simt bine...considerând...
Acum trebuie...
să stăm împreună. Să ne susținem.
Vrei să conduc eu, dragă?
- Ar trebui să ajungem la Marcott curând. - Dumnezeule!
- Nu arăți bine. - E în regulă.
Frank, știi, ești un tată minunat.
Și un soț minunat.
Și vreau să știi că înțeleg ce s-a întâmplat între tine și Sally Schmidt.
- Ce? - Știu totul.
Știu cum vă întîlneați la Motelul 6 în pauza de prânz.
E în regulă. Înțeleg perfect. Niciodată n-am putut să-ți îndeplinesc...
fanteziile tale sexuale. Și vreau să-ți promit
că atunci când vom scapa de aici, poți să-mi faci orice, dragă.
Adică, ORICE!
Oricum, cel mai important lucru...
e că toți trei vom ieși din asta întăriți. Ce credeți?
- Nu prea. - Bine.
Acum...
e ceva ce m-a deranjat încă de când m-am trezit.
- Ce? - Cine sunt oamenii ăia din pădure?
Scumpule, încetinește. Ne fac cu mâna.
Bună!
Dumnezeule! De ce arată așa de triști?
E Ajunul Crăciunului.
Zâmbiți!
Te-au învățat ce să faci în cazurile astea?
Să nu te panichezi.
Frank, chiar tre' să bei din sticla aia așa?
Frank! E Jeannine! Repede, oprește mașina!
- Cine e Jeannine? - E prietena mea.
Care a murit acum 20 de ani.
- Și ce vrei să spui cu asta? - E moartă.
- Și? - Și dă-o dracu!
Dacă morții sunt vii ar trebui să ne uităm de Richard.
- Ești nebună? - Crezi că se simte bine aici?
Mamă, dacă era viu, nu crezi că l-am fi vrut aici?
Fratele tău a fost ars de viu. Cum să vorbească?
- Taci, Laura! - Ușurel, tată.
- Bine. - Mă înnebunește!
- Pot acum să mă duc să o văd pe Jeannine? - Nu, nu poți.
- Ba pot! - Ba nu!
- Ba pot! - Nu, tu...
Plec acum.
Dumnezeule tată! Oprește mașina.
- Mamă! - Laura! Laura!
- Mamă! - Laura!
Mamă!
Dumnezeule! Laura!
- Unde dracu s-o fi dus? - Mamă?
Mamă!
- Poate a fugit... - Oh, Marion...
- Poate a intrat în pădure. - Marion, mergeam cu 60.
- Și-ar fi rupt gâtul! - Atunci unde e?
Poate că a luat-o femeia aia.
E mașina neagră.
Nenorocitule! O să-ți zbor căpățână de pe umeri.
- Marion, unde e muniția? - E aici. Am ascuns-o de mama.
Vino!
L-am nimerit!
- Mamă! - Laura.
- Mulțumesc lui Dumnezeu. - Mamă, ești în regulă?
Sunt bine. Doar capul mă doare puțin, dar sunt bine.
Scumpo...
Iubito... Ai ceva pe...
Dumnezeule!
- E ceva în neregulă cu părul meu? - Oh, Doamne!
Alan!
- În sfârșit! - Nu. Oprește-te!
- Alan! - Oprește-te...
Laura...
- Tată... - Laura...
Am intrat în echipa de majorete.
E cea mai fericită zi din viața mea.
Laura...
Tată! Tată!
Dă-mi pușca! Oprește-te tată!
- Nenorocitule, oprește-te! - Marion...
O să am un copil. Nu ne poți părăsi.
- Îmi pare rău. - Deja mi-am pierdut mama,
fratele și prietenul. Nu vreau să te pierd.
- Nu vreau să te pierd. - O să ne ia oricum.
Nu, n-o să ne ia, atâta timp cât mergem.
De câte ori ne-am oprit, a cineva a fost ucis. Trebuie să mergem.
Mergem spre Marcott.
Stai să o pun pe maică-ta în mașină.
- Ai o țigară? - În pardesiu.
Alan Rickson era prieten cu mine, în Detroit.
Nu trebuie să spui nimic, tată!
Într-o zi a venit la mine să-i dau un sfat.
Mi-a zis că e îndrăgostit de o femeie.
N-a spus numele ei.
A zis că e măritată și îl iubește și ea.
Și vroia să știe cum să facă.
Și îmi amintesc ce i-am spus...
"Ai doar o viață, amice. Arde-o!
Inatlnește-te cu ea și dacă te iubește...
își va lasa bărbatul și va merge cu tine"
- Îmi pare rău, tată! - Am mai vorbit doar odată cu el de atunci.
Mi-a zis că femeia a decis să nu-și părăsească bărbatul.
Ea avea deja un copil.
O fetiță.
Ea nu vroia să o piardă.
A fost ultima oară când l-am văzut pe Alan.
Mereu m-am întrebat de ce n-am mai ținut legătura.
De ce ai făcut asta?
Dacă ești speriat, alcoolul înrăutățește lucrurile.
- Crezi că sunt speriat? - Nu trebuie să te prefaci.
- E în regulă. - Nu, nu e.
Te-ai uitat la kilometraj în ultima vreme?
Avem tot 60 de mile ca atunci când ne-am uitat pe hartă.
Știu.
- Ar fi trebuit să ajungem la coastă. - Știu.
Poate că am greșit puțin la calcule.
Poate,
Poate că Steaua Nordului nu indică Nordul.
Poate că cel care a făcut harta o fi fost beat. Poate că luna e făcută din brânză...
Cine știe? Totul e cu susul în jos pe drumul ăsta.
Până la urmă nu trebuie să ajungem la Marcott.
- Poate că există și altă scăpare. - Care tată? Să zburăm?
Nu. Să mergem pe jos.
Prin pădure.
- Asta e nebunie. - De acord.
- Ești gata? - Ar trebui să șteptam măcar până la răsărit.
Îți amintești ce ai zis? De câte ori ne oprim, cineva
e ucis.
Să mergem în continuare.
Ai auzit asta?
- Sigur că da. - Ce a fost?
Nu știu. Suntem în pădure, tată. Putea fi orice.
O creangă ruptă, un șobolan, poate o păsare.
Îți amintești ce zicea Laura despre fetele din pădure?
Sunt fantome în pădure în noaptea asta?
- Haide, aștept! - Nu...
niciodată să nu mai faci asta. Mă auzi?
- Ce dracu e cu tine? - Nu trebuia să părăsim mașina...
Asta e cu mine!
Cu câtă distanța mai mare e între noi și drum, cu atât e mai bine.
La dracu! Rahat!
Rahat!
- Ești în regulă? - Da.
- Ce dracu e asta? - Ai găsit un gard.
Un gard. Bine. Bine.
Trebuie să fie o fermă. Nu e așa strâns.
O să-l țin ridicat. Târăște-te pe dedesubt.
- Acum ține-l tu pentru mine. - Bine.
Tată! Uite!
- Alo. - Alo.
Suntem aici!
Nu.
Nu se poate!
Cum se poate? Cum se...
Cum se poate?
- Poate ne-am rătăcit. - Dacă ne-am rătăcit...
cum de am ieșit pe aceeași parte de drum.
- Cineva își bate joc de noi. - Calmează-te.
Nu vreau să mă calmez! Vreau să înceteze rahatul ăsta!
- Încă e încuiată. - Și ce dacă?
Cine a aprins luminile? Cine?
Laura?
- Nu mă mai urc în mașină. - Nici eu.
Ce scrii?
Lucrurile pe care vreau să le fac când s-o termina.
Deci?
Vrei să te ajut?
- Vrei să jucăm bridge? - Cât de bătrân mă crezi?
Vreau să fac ceva..mișto.
Vreau să cumpăr un Atari, niște jocuri video.
Dacă vrei ceva mișto, ia-ți un Play Station.
Ce e aia?
Lasă. Atari e mișto, oricum.
Poate să cumpăr niște CD-uri cu Marilyn Bronson.
Manson.
- Ce ai scris? - Nu e treaba ta.
Oprește!
-Ce se întâmplă? - Știam!
Cineva se joacă cu noi. E aceeași cabină din-nainte.
Sunt probabil vreo sută de posturi de pădurari aici. Nu se poate să fie aceeași.
Nu, nu poate fi. Dar e.
- Rahat! Adu lanterna. - Nu.
Adu lanterna!
Marion?
Ce faci?
Oprește-te!
- E cineva aici. Știam! - Tată, oprește-te!
Suntem condamnați.
Haide, tată.
Nici un drum nu merge la infinit.
De unde vine ceața asta?
- Nu e ceață, tată. - Nu e ceață?
Cineva ar trebui să meargă la Dr. Sacks și să facă un control la ochi.
- Unde-i băutura? - Am aruncat-o, nu-ți aduci aminte?
Ce?
Mi-ai aruncat băutura? Copil nerecunoscător!
- Tată, calmează-te! - Crezi că dacă sunt slăbit...
...poți să mă prostești? - Tată, ascultă-mă.
Ce faci?
O să te învăț să gândești de două ori înainte să-mi arunci băutura.
Tată, te rog! Te rog!
Taci! Taci!
Luate-ar dracu!
Marion?
Marion? Fata mea! Doamne, ce am făcut?
Ce am făcut?
Oh, fata mea...
Și, ai venit după ea?
Ei bine, va trebui să mă omori pe mine primul, târfă!
De ce noi? De ce?
Ce ți-am făcut? Tot ce vroiam era un Crăciun frumos.
E așa de mult? Un Crăciun frumos?
Ieși afară! De ce te ascunzi?
Haide! Să simți gustul propriilor tale medicamente.
O să te trimit direct...
Tată! Tată!
E mort!
- E mort! - Doamne!
Pornește!
Haide! Haide!
Pornește! Haide!
Hai să terminăm.
Haide.
Nu te mai juca cu mine. Te rog.
Nu e aici pentru tine.
Tată!
Nu vorbi. Totul va fi în regulă acum.
- Încearcă să te odihnești. - Sunt gravidă.
E în regulă, Marion. știm
Amândoi o să fiți bine.
- Cum se simte? - Sînteți membru al familiei?
Nu, eu am găsit-o. Am anunțat accidentul.
A avut noroc. A fost aruncată din mașină.
A fost în comă câteva ore, dar va fi bine. Câteva coaste...
-...rupte și contuzii. - Dar ceilalți au murit.
- Știu ce s-a întîmplat? - Poliția zice
că tatăl a adormit și a intrat într-o mașină pe contrasens.
- O femeie și copilul ei... - Au murit și ei.
Păi...
mersi pentru tot ce ați făcut, doctore.
- Marcott. Helen Marcott. - Mersi Doctor Marcott.
Nu din nou.
Rahat!
Hei!
- Frumoasă mașină. - Da, sunt colecționar.
- Pot să te duc? - De ce nu?
made by sabian sabian@go.ro